Deres flukt ville bare spredd sannheten.
Slektens ære ville vært fortapt. Det er utelukket.
- Kom hit, Rosa. - Ja, my lady.
Hva sier du hvis jeg lar mr Rouncewell ta deg herfra, -
- utdanner deg og lar deg bli hans sønns kone?
- Vil Deres nåde ikke ha meg her? - Omstendighetene er forandret.
- Du liker mr Rouncewells sønn. - Ja, my lady.
Det var egoistisk av meg å ønske å beholde deg.
Det blir trist å miste deg, Rosa.
Kjære Esther. Kjæreste Esther.
Min kjære pike. Nei.
Min kjæreste Esther.
Jeg håper at det jeg skriver-
-ikke blir altfor mye-
-av en overraskelse for deg.
- Unnskyld. Forstyrrer jeg Dem? - Nei da. Hva er det, Esther?
Jeg ber om tillatelse til å besøke London.
Husker De Caddy Jellyby, som giftet seg med mr Turveydrop?
Hun skal få en baby.
Ada vil bli med for å se hvordan det går med Richard.
- Får vi Deres tillatelse? - Ja visst.
Jeg håpet... Nei, glem det.
Naturligvis tillater jeg det. Hils til unge mrs Turveydrop.
Takk!
Forbasket også?
- Mr Tulkinghorn er opptatt. - Jeg vil treffe ham!
Unnskyld, mr Tulkinghorn.
- Det var vanskelig å få tak i Dem. - Jaså?
Ikke hjemme, opptatt, og så videre.
Nå er De her. Hva vil De si?
De behandler meg ikke vel. De har vært gjerrig.
Jeg hjalp Dem å fange fruen. De skylder meg noe.
Jeg skylder ingenting. De fikk betalt for det De gjorde.
De lovte at De skulle hjelpe meg å finne en bra plass.
Jeg sa at jeg skulle tenke på saken. Nå har jeg ombestemt meg.
De har for heftig temperament til å passe som kammerjomfru.
Med en vennlig lady kan jeg være mild som en due.
- Det tror jeg ikke. - Skal De ikke gjøre noe for meg?
- Da får De passe Dem! - Nei, det er De som skal passe Dem.
Hvis De kommer hit igjen, blir De arrestert av politiet, -
- surret til en planke og båret rundt på gatene.
- Hva sier De? - De ville aldri våge!
Sett meg ikke på prøve, unge dame.
- Du store! - Mrs Guppy. Er mr Guppy hjemme?
Får jeg komme inn, mrs Guppy?
Ms Summerson! Dette er en ære.
Mor!
Jeg tok meg den frihet å sende en beskjed.
Ja. Jeg har den her.
Mor. Vær så snill.
Jeg ber om unnskyldning, miss Summerson.
Kan jeg få snakke med Dem privat?
Mor.
Jeg lot være å komme til kontoret for ikke å sjenere deg.
Jeg husker hva du sa ved en annen anledning.
Riktig...
Mener De den anledningen da jeg fridde?
Kjære vene. Jeg føler meg litt svimmel.
Det er varmt og trangt her. Hva snakket jeg om?
De sa at De elsket meg og ville gifte Dem med meg, mr Guppy.
De sa nei. Det fornekter De vel ikke?
Overhodet ikke. De fridde, og jeg sa nei.
Takk. Jeg beklager at tingene i livet mitt, -
- sammen med omstendigheter jeg ikke rår over, -
- gjør det umulig for meg å fornye tilbudet på noe vis.
- Det er ingen fare, mr Guppy. - Jeg er fryktelig lei for det.
Men det går ikke.
- Men minnet vil leve videre. - Hold opp, mr Guppy.
- Jeg vil si hvorfor jeg er her. - Unnskyld. Vær så god.
- Da De fridde... - Begge parter har nå sagt nei.
De ville hjelpe meg å undersøke min fødsel og min opprinnelse.
Ja, og jeg har allerede gjort visse oppdagelser.
Jeg vil at De skal slutte med det.
Jeg kjenner til omstendighetene rundt min fødsel.
Jeg blir takknemlig hvis De ikke undersøker saken mer.
- Var det alt? - Ja, mr Guppy, det var alt.
Ms Summerson, jeg sverger ved min sjel-
- at De kan stole på meg i ethvert henseende.
- Ada? Er du ikke hos Richard? - Jeg gikk dit han losjerer.
- Han hadde gått. De visste ikke hvor. - Tinghuset, så klart.
Hevet igjen. Intet gjøres!
Ikke si at ingenting gjøres, sir. Det er ikke rettferdig.
Vi jobber virkelig hardt, og hjulet snurrer.
Hjulet snurrer, men det må smøres nå og da.
De må signere noen fakturaer.
Denne veien. Kontoret mitt er rett i nærheten.
Ada! Esther! Hva gjør dere her?
Herregud! Var det i dag? Jeg er fryktelig lei for det, Ada.
- Det gjør ingenting. Jeg fant deg. - Er jeg tilgitt? Strålende!
Jeg vet om et godt sted å spise.
- Tulkinghorn sa noe utrolig. - Hva da?
Naboen vår Boythorn har hatt John Jarndyce og myndlingene hos seg.
- Hva har det med oss å gjøre? - Mr Jarndyce er vel en venn av deg?
De burde ha fått være her, ikke hos denne Boythorn.
Mr Jarndyce ble sikkert ikke såret av ikke å bli invitert hit.
Det er jeg uenig i. Jeg skrev og bad hit alle sammen.
Vi har fått en invitasjon fra en ærverdig person.
Sir Leicester Dedlock har invitert oss til Chesney Wold.
- Hva sier dere til det? - Hvorfor inviterer han oss?
Vi omgås mr Boythorn, som han avskyr.
Jeg ble også overrasket. Men vi var bekjente for lenge siden.
Du traff vel lady Dedlock, da dere så på spøkelsesstien?
Du gjorde nok inntrykk. Kanskje innbydelsen er hennes?
Det tror jeg neppe. De akter vel ikke å takke ja?
- Hvorfor ikke? - Jeg kan ikke bli med.
Hvorfor ikke, Esther? Sir Leicester vil ha deg som gjest.
- Jeg kan ikke! - Esther?
Esther.
Jeg vil fortelle hvorfor vi ikke...
Hvorfor jeg ikke kan besøke Chesney Wold.
Det er en hemmelighet, men jeg må si det til Dem.
Fortsett.
Jeg er lady Dedlocks datter. Hun fortalte det til meg.
Hun sa også at vi aldri kan treffes igjen.
Derfor kan ikke invitasjonen...
...ha kommet fra henne!
Esther! Stakkars jente.
- De får ikke si det til noen. - Selvfølgelig ikke. For en byrde.
- Det er verre for henne. - Ja, kanskje det.
Esther.
Jeg har hatt en hemmelighet. Nå skal du få vite den.
Den kvinnen du vokste opp hos, og som ga meg omsorgen for deg, -
-var lady Dedlocks søster.
Hennes søster?
- Ante du aldri noe? - Ikke det minste.
Jeg trodde at du var hennes barn.
Det forklarte hvorfor hun brøt med Boythorn så hastig.
Hun ga opp livet sitt for meg.
Skulle ønske at hun ikke hadde gjort det. Hun elsket meg aldri.
Hun hadde rett. Jeg burde aldri ha blitt født.
Men da ville jeg aldri blitt kjent med deg. Eller hva?
- Du har fylt livet mitt med glede. - De har forandret livet mitt også.
La meg få fortsette, Esther, ellers klarer jeg det aldri.
Livene våre forandres.
Rick har forlatt Bleak House alt. Ada blir ikke værende lenge til.
Men jeg håper at du vil bli igjen her hos meg.
Naturligvis, hvis De ønsker det.
Vil du bli igjen her, som fruen i Bleak House?
Som min hustru.
Verden mener at jeg er for gammel, men følelsene mine er slik.
For meg er følelsene dine mye viktigere enn verdens.
Nå har jeg sagt det.
Jeg elsker deg, Esther.
Vil du bli min hustru?
- Får jeg tenke meg om litt? - Selvfølgelig.
Så lenge du vil.
Takk!
De lot politifolk anholde meg selv om jeg ikke begikk noe lovbrudd.
- Hva er det for rettferdighet? - De har plaget respektable borgere.
En liten advarsel trengs nok.
Hvem gir deg ordrer? Din hustru, eller den djevelen Tulkinghorn?
De er like fæle. Hvor er frihet, likhet og brorskap?
De glemmer at vi ikke har hatt noen revolusjon.
Vær så snill og skriv Deres nåværende adresse her.
Slik at vi kan holde et øye med Dem.
Eller vil De legges i lenker straks? Samma for meg.
De er like fæl som de verste av dem. Gi meg pennen.
- Vær så god. - Mange takk, mademoiselle.
Var det alt? Får jeg gå?
Ja. Ja, det vil jeg.
Vi er veldig tause denne morgenen.
Det var nydelig, Esther. Ingen lager bjørnebærgelé som deg.
- Er det noe galt? - Nei, ingenting. Men...
Kan du komme til meg på kontoret om en stund, Esther?
Ja visst.
Hva har hun gjort? Er det noe galt i regnskapene?
Nei. Ikke noe sånt, Ada.
- Jeg avskyr hemmeligheter. - Jeg også.
- Hvorfor sa du det ikke til henne? - Hva da?
- At vi er forlovet. - Jeg var ikke sikker på...
Jeg har hatt en urolig natt. Vil du virkelig gjøre dette?
Ja. Ellers ville jeg sagt nei.
Vil du ikke at vi skal fortsette sånn som det var?
Jeg ble overrasket da du fridde.
Du har tenkt på meg som en far, ikke som en elsker.
Ja.
Men nå tror jeg at jeg kan lære meg å tenke på deg på den andre måten.
- Virkelig? - Ja. Virkelig.
Jeg vet ikke hva et ekteskap er. Det gjør nok ingen før man har prøvd.
Du og jeg klarer det nok like bra som alle andre.
Kjære Esther.
Men jeg tror at du trenger å venne deg til tanken.
Derfor bør vi nok fortsette som det var.
- Iallfall overfor andre. - Får jeg ikke si det til Ada?
Ikke ennå. Ombestemmer du deg...
Jeg tar ikke tilbake det jeg har sagt.
For min skyld, Esther.
Ja visst.
Nå har jeg mitt arbeid å skjøtte.
For et inspirerende syn! Kaptein Carstone.
Hvor bærer det av nå? Kina? Karibia? Hindukush?
- Vi skal være i Deal. - Ikke altfor farlig, altså?
Overhodet ikke farlig. Foruten for lommene.
Jeg har tenkt litt.
Kanskje det er best å selge alt.
Kjære vene. Leit å høre, mr Carstone.
Det er så mange utgifter. Messeregninger. Stallen.
Samt noe spillegjeld.
Apropos det... Hvis De vil være så vennlig.
Hvis jeg bare visste at det snart er avgjort.
De kjenner meg, mr Carstone. Tror jeg.
Jeg gir ikke garantier når faktaene ikke er sikre.
For et menneske. For en integritet.
Ja, De er en god mann, mr Vholes. En sann venn.
- Bør jeg selge alt? - De tror kanskje at det er lurt.
Men jeg vil ikke påvirke Dem, verken i den ene eller andre retningen.
Han har ingen aktiva overhodet.
Hvis han selger alt, går pengene til gjeld han fått i det militære.
Jeg har tre døtre å forsørge, -
- samt en aldrende far. Hvordan skal de kunne spise?
Jeg har merket at en forespørsel hos mr John Jarndyce sjelden går galt.
Men mr Carstone har vel brutt med ham?
Kanskje det, men min venn Jarndyce har ikke brutt med ham.
- Veldig vakkert. - De skremte meg, sir.
- Liker du jobben din her, Rosa? - Ja, sir.
- Er Hennes nåde vennlig mot deg? - Svært vennlig, sir.
- Hun liker deg, tror jeg. - Rosa.
My lady.
Hent boken min, Rosa. Den er i det lille selskapsrommet.
- Hva sa du til henne? - Ingenting. Jeg bare fordrev tiden.
Jeg misliker at De snakker med henne.
En behagelig ung kvinne. Jeg tror at hun har Dem kjær.
Hva skulle hun synes om Dem om hun kjente til Deres vanære?
Det gleden får De avstå fra.
- Jeg skal sende henne av gårde. - Nei, det gjør De ikke.
Sier De til meg hvordan jeg skal skjøtte husholdningen?
Vi to har en avtale. De skal ikke gjøre noe avvikende.
Jeg forstår at De vil beskytte Deres lille yndling-
- fra å bli besudlet av forbindelsen. Men det går ikke, lady Dedlock.
Hvis noe må gjøres, bestemmer jeg hva og når.
Ikke De.
Beina mine! Forsiktig, dere svovelstinkende udyr!
Sett meg ned forsiktig!
Rykk meg opp, Judy!
God dag, mr Smallweed.
- Hva gjør De her? - Bare et besøk, George.
- Hvordan går geskjeften? - Stille.
Det var leit. På tide å betale gjelden, George.
Hva snakker De om? Den gjelden er betalt.
Nei, George. Betalt? Slett ikke.
Se her. 243 pund, 7 shilling, 2 pence og 3 farthing i gjeld.
Hukommelsen svikter deg, gamle venn.
Du sa at hvis jeg overleverte et brev med kapteinens håndskrift, -
- ville min gjeld være betalt. Jeg gjorde det, mot min samvittighet.
- Sier De at jeg ikke er gjeldfri? - Nettopp. Det er en grusom verden.
Din lille blodsuger! Du skal få se på grusom verden!
Jeg skal brekke nakken av deg! Den gjelden er betalt!
Det er ikke meg, George! Han sendte meg for å si det!
- Hvem sendte deg? - Beina mine! For guds skyld, George!
Mr Tulkinghorn.
Denne er på 20 pund, mr Jarndyce. Undertegnet av R. Carstone.
Denne er på 30. En til på 20, og denne på 20.
- 140 til sammen. - Akkurat, mr Jarndyce.
- Ms Summerson. - Ricks situasjon er ikke bra, Esther.
Jeg har utsatt mange småting for mr C.
Men det finnes en grense, og den er nådd.
- Hva skjer nå? - Han selger nok sine militære ting.
Det gir ham litt tid, men gir nye utfordringer.
Verdslige, men reelle. Mat, losji og så videre.
Du ser mitt problem, Esther. Han ville ikke ta imot hjelpen.
La meg få snakke med ham.
Hvis han slapp rettssaken, ville alt ordnet seg.
Det skulle man kunne tro, men jeg må påpeke-
- at mr Carstone har rett til å fremme krav i Jarndyce mot Jarndyce.
Jeg blander meg ikke i det.
Det er greit, mr Vholes. Ms Summerson skal møte ham.
- Litt lunsj før De drar? - Nei takk. Fordøyelsesproblemer.
Jeg er dårlig selskap. Hvis De tillater det, går jeg nå, sir.
- Hvorfor fikk ikke jeg møte Vholes? - Jeg vet ikke, Ada.
Richards affærer angår meg mer enn dere to.
De angår oss alle, Ada. Han ville nok ikke gjøre deg opprørt.
Han tror at jeg fortsatt er et barn.
- Jeg vil bli med til Deal. - En god idé.
Sammen kan vi kanskje få snakket ham til fornuft.
Jeg misliker at du snakker om Richard som om han er blitt rar.
Jeg mente det ikke sånn.
Jeg har bestemt meg. Jeg er snart myndig og får arven min.
Det er ikke mye, men Richard kan fortsette i hæren da.
Er det ikke bare å kaste bort enda mer penger?
Det bryr jeg meg ikke om. Jeg elsker ham og vil hjelpe.
Det er det eneste jeg vet.
Sett deg ned med meg, Rosa.
Husker du at jeg sa at jeg kanskje må sende deg av gårde?
- Ja, my lady. - Mr Rouncewell henter deg i morgen.
- Så snart? - Det må skje fort.
Jeg vil ikke skilles fra deg, Rosa, men det er best sånn.
Jeg håper at du ikke tenker stygt om meg, Rosa.
Hva du enn får høre om meg.
Vær så god, mine damer. Koseligere rom finner Dere ikke i Deal.
Er det Deres første besøket her? Skal Dere møte noen på Indiaman?
Hun ankrer ved Downs i dag. Det blir mange som tar imot dem.
Nei, vi skal møte en offiser. Kan De si hvor forlegningen ligger?
Ja visst. Såre enkelt.
Ja?
Esther? Ada!
Hva gjør dere her? Hvem kunne tro dette?
Jeg skrev nettopp til deg. Kom inn og slå dere ned.
- Jeg har bare meg selv å by på. - Det er alt vi vil ha.
- Hva skrev du? Får vi lese det? - Du kan lese det på rommet.
Det er over for meg her. Jeg var nettopp på vei ut herfra.
Jeg selger alt. Enda en karriere er over.
- Er det virkelig så håpløst? - Det er det.
De vil helst bli kvitt meg. Det er ikke bare gjelden.
Jeg vil ikke være soldat mer. Jeg kan ikke engasjere meg.
Jeg kan ikke gjøre noe så lenge skurkene i retten avgjør min skjebne.
Regimentet skal utenlands. Jeg kan ikke forlate alt.
Jeg stoler ikke engang på Vholes hvis jeg ikke får være med.
Jeg kom hit for å si at jeg vil gi deg arven min.
Den delen av den som er min, og som jeg snart får.
Du kan ordne opp i alt i regimentet og fortsette som militær.
- Vil du gjøre det for meg? - Selvfølgelig.
- Jeg vil gjøre hva som helst. - Ada.
Dette skal jeg aldri glemme.
Men jeg kan ikke akseptere det. Dette er et elendig liv.
Jeg er ingen soldat og ville bare ødslet bort arven din.
Pengene dine skal brukes til noe som gir bedre avkastning.
Til den arven som er vår.
Nå kan jeg konsentrere meg. Vholes og jeg får orden på det.
Jeg har bestemt meg. Jeg er klar om noen timer.
Vi møtes på vertshuset og reiser til London i morgen.
Mine damer! Slipp dem fram.
- Hvorfra kommer de? - Indiaman.
Fra skipet, og fra land. Legen skal sove her.
- Hvilken lege? - Woodcourt, skipbruddshelten.
Her kommer de.
Ms Summerson.
- Mr Snagsby! - Ingen dagdrivere her.
Skynd deg! Forsvinn!
- Hva er det, konstabel? - Pakk, mr Snagsby. Jaget nå.
- Er det deg, Ada? - Nei, det er Allan Woodcourt.
Jeg hørte at De var syk. De ble vel tatt godt hånd om?
Min kammerjomfru Charley var utmerket.
- Har De kommet Dem? - Jeg har det like bra som noen gang.
- Og slik ser jeg ut nå. - Ja.
Syns ikke synd på meg. Jeg har aldri vært forfengelig.
Arrene går bort. Til slutt kan ingen se dem.
Syns ikke synd på meg. Jeg hadde flaks som overlevde.
- Jeg hadde aldri tenkt på det. - Ikke jeg heller.
Skipbruddet.
- Jeg hørte at De var tapper. - Hvilken nytte gjør det?
Jeg er fortsatt en fattig lege. Jeg har ikke råd til en dress.
Richard Carstone misunner meg. Det gjør nok ikke særlig mange.
Vær så god. Hvordan syntes De at han så ut?
Han er seg selv lik. Munter. Men han har forandret seg.
Før var han livlig. Nå er nok opprørt det rette ordet.
- Er det noe som bekymrer ham? - Bare denne grufulle rettssaken.
- Kan De gjøre en ting for meg? - Hva som helst.
Ser De etter Richard i London? Han trenger en god venn.
Så gjerne. Jeg trenger også en god venn.
- Ferden blir kjølig og våt, sir. - Vi er vant til det.
- Kom hit, mitt barn. - Gjør som han sier, Rosa.
Mr Rouncewell kommer til å ta godt vare på deg.
- Kom. Du liker vel gutten min? - Ja, sir.
- Hun synes å ikke ville dra, sir. - Ikke veloppdragen, sir Leicester.
Men det ville nok forbedret seg her. Adjø, sir Leicester.
Adjø, lady Dedlock. Kom nå, Rosa.
Frekke bølle!
Jo?
- Woodcourt? I Deal? - Ja. Vi spiste middag på vertshuset.
- Han ga Esther mye oppmerksomhet. - Nei, Ada.
Han var høflig og vennlig. En gentleman.
Han trivdes godt sammen med Richard.
Han lovte å være hans venn i London.
En venn av Rick i London?
- Forlater Rick det militære altså? - Vi fikk ham ikke på andre tanker.
- Hvor i London skal han bo? - Nær mr Vholes' kontor.
Så praktisk for mr Vholes.
Nå har han Rick i sitt klebrige nett og kan sluke ham helt.
Slutt! Jeg orker ikke å høre at du sier sånt om Richard.
Han har fattet sin avgjørelse og vet hva som er best for ham.
Vi bør slutte å diskutere det.
Er noe i veien? La meg få se på deg, gutt.
Jeg er lege og skal ikke gjøre deg noe.
Kjenner ikke jeg deg? Du var i likskueretten.
- Jeg har aldri gjort noe. - Det er sant. Han er en god gutt.
- Han var hos meg i St. Albans, sir. - St. Albans?
En ung kvinne pleiet ham.
Men han rømte. Hun fikk feberen og døde nesten.
Den stakkaren. Kan De gjøre noe for ham?
Han har nok lungebetennelse i begge lungene.
Kom nå! Vi skal finne et triveligere sted.
Varsomt, mr Squod! Greier De det?
Slapp av, ms Flite. Han veier ingenting.
- Hva er dette? - General George. Mr Woodcourt.
Han spurte etter en plass til den stakkars unge pasienten.
Jeg tenkte straks på Dem. General George hjelper oss, sa jeg.
Legg ham her, Phil.
Jeg vil ikke ta ham med til et sykehus.
Han er livredd for en mann som beordrer ham rundt.
- Bucket. En betjent. - Jeg vet hvem han er, sir.
Jeg har sett gutten før, men ikke på en stund.
- Han ser svært syk ut, sir. - Jeg frykter det.
Han kan være her den tiden det tar. Hvilken vei det enn går.
Takk, sersjant George.
Han ser opprørt ut.
Jo. Kan vi gjøre noe som får deg til å bli roligere?
- Er det en venn vi kan kontakte? - Mr Snagsby.
Og damen. Kan du hilse henne at jeg aldri ville henne noe vondt?
Det skal jeg gjøre, Jo.
Jeg tenkte at De ville vite det, sir.
Sir Leicester og hans lady kom til byen i dag.
Gjorde de det?
Hun sendte av gårde piken. Den søte, som du nevnte.
Borte. Jeg tenkte at De ville vite det, mr Tulkinghorn.
Takk, Clamb.
Hvordan har du det, min stakkars gutt?
Jeg har hatt flaks, mr Snagsby. Det er hyggelig her.
- Det var ikke meningen, sir. - Hva da, Jo?
Å gjøre damen syk. Hun var nær ved å dø.
Hun kommer hit, Jo. Du kan si det til henne selv.
Måtte han leve så pass lenge. Jeg kan ingenting gjøre. Den stakkaren.
Hold ut, gutt. Vi skal klare dette.
- La ikke den andre komme hit. - Overbetjent Bucket? Nei da, Jo.
Nei, den andre. De kjenner ham, mr Snagsby.
Da jeg ble arrestert. Bak det store skrivebordet.
Det var han som ba avdelingssjefen om å jage meg.
- Det var da problemene begynte. - Han ville ikke gjøre deg ille.
- Hvem snakker dere om? - Mr Tulkinghorn.
Tulkinghorn.
- Ja? - Vi hadde en avtale.
- Hvilken avtale? - De gjør ingenting uten å spørre meg.
De brøt overenskomsten da De sendte av gårde piken.
Hva er galt med at hun ble reddet fra en besudlende skandale?
Hvis jeg vil beskytte min hemmelighet...
Det er min hemmelighet nå.
Og jeg beskytter sir Leicester og familien.
Vår avtale er brutt.
Det gir meg rett til å handle på den måten jeg finner passende.
Gjør som De vil.
Det var alt for i kveld.
Vent.
Akter De å si det til sir Leicester i kveld?
Nei. Ikke i kveld.
- I morgen? - Kanskje i morgen.
God kveld, lady Dedlock.
Hva er det, Jo?
Jeg trodde at jeg var på Tom All Alone's igjen.
Det var bare en drøm, Jo. Du er blant venner nå.
Ikke lenge til. Jeg kommer til å dø, eller hva?
Jeg skal gå videre. Som betjenten sa.
Du trenger ikke å gå noe sted, Jo. Hvor tror du at du skal?
Gravstedet.
Ikke ennå, Jo.
Det begynner å bli veldig mørkt.
Jeg trodde at man skulle se et lys.
Kan du noen bønn, Jo?
- Nei, frue. - Gjenta etter meg.
Fader vår...
Du som er i himmelen.
...er i himmelen.
Helliget være...
Død.
Død. Død, Deres majestet.
Død, lorder og gentlemen.
Død, prester i hver kirke og av hver grad.
Død på den måten, rundt oss hver dag.
Jeg trodde at De hadde lagt Dem.
Sir Leicester har det. Jeg er på vei ut.
- Skal jeg kalle på vognen, my lady? - Jeg vil bare ha litt luft, Mercury.
- Vær så snill og lås opp døra. - Ja, my lady.
Gutten får iallfall en anstendig begravelse.
Mr Jarndyce ordner det.
En prest. En kiste med messinghåndtak.
Slik det skal være.
- Mr Jarndyce er en god person. - Den mannens gjeld er stor, Phil.
- Mr Jarndyce? Hva har han gjort? - Ikke Jarndyce. Tulkinghorn.
Alt skyldes Tulkinghorn.
Han er Satan selv. Jeg går ut, Phil.
- Hvor skal De på denne tiden? - Ikke bry deg om det.
- Jeg går hjem, mr Tulkinghorn. - Greit, Clamb.
God kveld, sir.
- Unnskyld, sir. - Ingen fare. God kveld.
Hvem der?
Hvem der? De?
Tekst: Lars-Kristian Holmsen. www.sdimedia.com